Kommendörens loggbok, stjärndatum 45944,1.
Vi har utforskat Parveniumsystemet, och upptäckt ett obekant föremål.
Förstora.
Det verkar vara någon sorts sond. Men typen är okänd för oss.
-Avsöker den oss? -Nej, men den följer oss.
Den består av paricium och talgonit.
Ingen särskilt sofistikerad teknologi.
Sonden skickar ut en nukleonisk stråle.
-Aktivera sköldarna. -Strålen söker av sköldarna.
-Sonden skickar ut partiklar. -Strålen penetrerar sköldarna.
-Öka hastigheten till... -Kommendören?
Ingen fara.
Kommendören, jag har er.
Äntligen...
Hur mår du? Kamin? Kan du svara?
-Vad är det här för ställe? -Du har fortfarande feber.
Dator, frys programmet.
-Dator, avsluta programmet. -Kamin...
-Anropar Enterprise. -Stig inte upp. Du är för svag.
Jag frågade vad det här är för ställe.
Det är ditt hem. Givetvis.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
-Är jag fången här? -Du har haft hög feber. Ta det lugnt.
Kamin?
Du borde inte gå ut.
Kamin, kom in igen är du snäll.
Tack.
Det här unga trädet planterar vi som ett bejakande av livet.
För att trotsa torkan och med förväntan om ett långt liv.
Vad som än händer håller vi det vid liv-
-som en symbol för vår överlevnad.
-Kamin, du är uppe igen. Hur mår du? -Är det du som är ledare här?
-Jag vill återvända till mitt skepp. -Vadå för skepp?
Sluta.
Berätta bara var jag är någonstans.
Febern. Den har tagit ditt minne.
Så är det, förstås. Du kanske kan hjälpa mig.
-Självklart, min vän. -Jag heter Kamin. Och du är...?
Batai... Rådets ledare.
Jaha. Batai. Har jag varit dålig?
I över en vecka.
Du borde ha lagts in på sjukhus, men Eline ville vårda dig.
-Eline? -Din fru.
Om du inte minns det ska du nog inte gå hem.
Och...vad är det här för plats?
-Du borde nog uppsöka läkare. -Nej. Det kommer säkert tillbaka.
Det här är Ressik. Norra provinsen.
-Vilken planet? -Jag följer dig hem.
Nej, jag mår bra. Svara bara. Vilken planet?
-Det här är planeten Kataan. -Kataan.
Inte någon Federationsplanet.
Jag tror att jag...ska ta en promenad.
Men du har varit sjuk i en vecka.
Motionen gör mig gott. Jag ska... återbekanta mig med omgivningarna.
Tack gode gud.
Folk har letat efter dig överallt. Varför skrämde du oss så där?
Är du hungrig?
Hungrig, törstig, utmattad.
Det bevisar väl att det här inte är någon dröm.
Tror du att det här, ditt liv, är en dröm?
Det här är inte mitt liv. Så mycket vet jag.
Jag har hållit maten varm åt dig.
Vart gick du?
-Jag promenerade. I flera timmar. -Och du som nyss blivit frisk.
-Det här är utsökt. -Det säger du alltid.
Kan du svara på några frågor? Även om de verkar konstiga?
Finns det andra planeter i stjärn- systemet? Besöker ni andra system?
Okej... Har ni något kommunikationssystem?
Hur...skickar ni meddelanden till andra samhällen, andra platser?
Som vanligt, med röstkonduktorn. Vill du skicka ett meddelande?
Ja. När kan jag få göra det?
I morgon.
-Vill du inte fråga om oss? -Jo, det är klart.
Allt du kan berätta är till hjälp. Vi...
-Vi är gifta. -Sedan tre år tillbaka.
Det var mitt livs lyckligaste dag.
-Och vad gör jag här i Ressik? -Du är den bäste järnvävaren här.
-Fast du föredrar att spela flöjt. -Flöjt?
-När lärde jag mig spela på den? -Det har du inte gjort. Du försöker.
Jag förstår vad du menar.
Tack för soppan. Tack för hjälpen.
Får jag skicka meddelandet i morgon?
Visst. Kommer du och lägger dig nu?
-Jag sover här. -Kamin, kom med mig.
Det blir jobbigt för dig när jag vrider och vänder mig.
Låt mig avgöra den saken.
Varifrån har du fått den här?
Det var den första present du gav mig.
Sjukhytten, kommendören är skadad.
Normal puls och blodtryck. Hyperaktiv fibrogenisk aktivitet. Märkligt.
Det finns inga tecken på skador. De vitala tecknen är normala...
Men produktionen av signalsubstans är hög.
Det är något med sonden. Data?
Jag kan inte blockera partikelstrålen.
-Vi utplånar sonden med faskanonerna. -lnte förrän vi vet vad den gör.
Jag håller med. Inga faskanoner.
För oss bort från den. Enbart trustorerna, lugnt och fint.
Sonden följer efter oss på samma avstånd.
Den är kopplad till honom... som ett tjuder.
Har du drömt om ditt rymdskepp igen?
Jag försöker kartlägga solens bana.
Kanske hittar jag orsaken till torkan.
Jag tror att du fortfarande försöker förstå var du är.
Var ditt skepp är. Hur du ska komma tillbaka till det livet.
Det minnet är fem år gammalt nu. Men det lever fortfarande inom mig.
Var det livet så mycket bättre? Så mycket angenämare-
-så mycket mer berikande att du måste hålla kvar så envist vid det?
Det måste ha varit fantastiskt.
Men i dina berättelser har det aldrig funnits någon som älskar dig som jag.
Det var verkligt. Lika verkligt som det här.
Begär inte att jag ska glömma ett helt liv som jag levde där.
Jo, det gör jag. Jag har varit tålmodig.
I fem år har jag delat dig med det där andra livet.
Jag har lyssnat. Jag har försökt förstå, och jag har väntat.
När får jag tillbaka dig?
Jag vet... Det har varit svårt för dig.
När släpper du taget om det? När börjar du leva det här livet?
När ska vi bilda familj?
-Kamin, Eline. God morgon. -God morgon, Batai.
-Är du klar? Förvaltaren är här. -Ja. Följer du med?
Nej tack. Ni klarar er bra själva.
Hon har alltid varit egensinnig, redan som barn.
Det är inte hennes fel. De senaste åren har varit jobbiga för henne.
Och för dig med, tror jag.
Där är du ju, Batai. Hur kan det här trädet grönska när åkrarna torkar?
Det här trädet är vår symbol, vårt bejakande av livet.
Alla i vår stad skänker av sina vattenransoner.
Vi har lärt oss att hoppet är ett kraftfullt vapen mot allt.
-Även torkan. -Bra tänkt.
Alla samhällen borde nog ha ett sånt träd. Vad ska avhandlas i dag?
Vi behöver hjälp med att öka vårt vattenbestånd. Vi har en idé om hur.
Batai, du oroar folk.
Visst har vi torka, men vattenransoneringen har hjälpt.
Om vädret inte förändras, hjälper inte ransonering. Vattnet tar slut.
-Vem är det här? -Kamin.
Kamin...
-Känner jag dig? -Nej, vi har inte talats vid.
Jag är öppen för alla här i staden. Jag ska gärna lyssna på dig.
Vi bygger atmosfäriska kondensatorer som utvinner vatten ur luften.
Jag vill inte avfärda dina idéer.
Men det vore ett jättearbete. Vi kan inte betala ett sånt projekt.
Varje samhälle ansvarar för sitt. Kondensatorer kan ge grödorna vatten.
Jag ska framföra din idé. En regering där alla är delaktiga fungerar bra.
Ha det bra, Batai. Vi ses nästa månad.
Trevligt att träffas, Kanin.
Gå försiktigt.
Det gick bra. Han var imponerad av dig.
-Vi får inga kondensatorer. -Det tar tid, men de kommer.
Kom och ät middag i kväll, gamle vän. Jag ska laga grönsaksgryta.
-Vi ska planera vår kondensator. -Kamin...
När du talade med förvaltaren var det första gången på länge som du-
-talade som om du verkligen tillhörde vårt samhälle. Det kändes bra.
Du har grubblat bakom din flöjt hela kvällen.
Jag grubblar inte. Jag är försjunken i min musik.
Det hjälper mig att tänka.
Men det är märkligt att jag gillar det så mycket.
Nej, det märkliga är att du faktiskt blir bättre.
-Batai... Gå hem. -Ja, frun.
-God natt, Kamin. -God natt, min vän.
Gå försiktigt, Batai.
Glöm inte de här. Jag plockar inte undan dem åt dig igen.
Ja, frun.
Jag har bara tjatat hela dagen. Jag är ledsen.
Nej, det är jag som är ledsen.
Allt du sa i morse är helt sant.
Jag har givit dig så lite och du har givit mig så mycket.
Nej.
-Du är en underbar make. Jag... -lnte nån särskilt underbar make.
Jag kartlägger stjärnor, försvinner i dagar för att utforska landsbygden.
Mitt liv är som det var förut. Gamla vanor.
Du är ömsint och snäll. Du har aldrig höjt rösten mot mig.
Jag vill ha ditt tillstånd att bygga något.
Du har byggt teleskop och labb. Du behöver inte mitt tillstånd.
I det här fallet gör jag det.
-Vad är det? -En barnkammare.
Menar du det?
-Menar du det? -Såvida du inte föredrar en veranda.
Den blir enklare att bygga och jag...
Nej.
-Har du lyckats identifiera sonden? -Jag hittade lämningar på den.
De kommer nog från motorn. De har använt ett fast drivmedel.
Det är kristalliskt emiristol. Det borde gå att spåra.
Vår egen sond borde kunna spåra varifrån den kommer.
Jag har analyserat strålen.
Partiklarna kan reflekteras tillbaka till sonden så att signalen bryts.
Jag vet inte hur riskabelt det är.
Det kan inte få borra sig in i honom.
Efter ett knivhugg är det inte alltid bäst att dra ut kniven.
Det kan göra mer skada.
-Vi måste göra något. -Jag håller med.
Doktorn, håll ett öga på honom. Bryt strålen. Nu klipper vi av.
Meribor!
Meribor, det är din brors ceremoni. Stå stilla nu.
Vi namnger detta barn efter en kär vän som dog för ett år sen.
Nu lever hans minne vidare genom hans namne.
Vi kallar dig Batai, till hans ära.
Han börjar sitt liv omgiven av vänners värme. Ta något att äta.
-Gratulerar, Kamin. -Tack.
Det känns som om Meribors namnceremoni var i går.
I väg med dig.
Jag minns. Jag var så nervös och rädd att jag skulle tappa henne.
-Och titta nu på den lilla damen.
-Hon är ingen "dam". Hon vandrar ju i bergen med dig hela dagarna.
Gräver upp jordproverna som du samlar på dig. Hon är sin fars dotter.
Jag trodde att jag klarade mig utan barn. Nu verkar det helt otänkbart.
Kamin, vad är det? Hämta doktorn. Fort.
Kramp i andningsapparaten. Pulsen försvagas.
-Jag förlorar honom! -Hela kroppssystemet kollapsar.
-Data, koppla på strålen igen. -De synaptiska responserna avtar.
-Påbörja hjärtstimulering. -Blodtrycket sjunker. 70/20.
-Data, du måste få i gång strålen. -Jag försöker.
Kortikal stimulering.
-Börja på 10 %. -Strålen är påkopplad igen.
Blodtrycket är 90/40...och ökar.
Läget stabiliseras. Allt börjar normaliseras.
Meribor...
Det där är min hobby. Skaffa en egen.
Det är du som gjort mig till forskare.
-Och vad har du haft för dig i dag? -Analyserat jordprover.
Det finns inga anerobiska bakterier. Jorden är död.
Det här är väl mer än en lång torka? Jag har tio år gamla anteckningar.
Du har ännu äldre. Du håller med mig.
Jag har inte dragit någon slutsats. En forskare gissar inte.
En forskare formulerar en hypotes som antingen styrks eller förkastas.
-Du borde träffa Dannick oftare. -Du byter ämne.
Nej, jag formulerar bara en hypotes: Att han är kär i dig.
Du har lärt mig att alltid försöka finna sanningen, även om den gör ont.
Det är för sent att backa. Planeten är döende.
Jag borde kanske fyllt ditt huvud med triviala saker. Leksaker, kläder.
-Det tror jag inte att du tycker. -Nej, det gör jag inte.
Men det...är sorgligt att se dig-
-nedtyngd av kunskap om saker du inte kan påverka.
Jag borde nog gifta mig med Dannick så fort jag kan, eller hur?
Grip ögonblicket, Meribor. Lev nu.
Låt alltid nuet vara den viktigaste tiden. Nuet kommer aldrig igen.
Jag älskar dig, pappa.
De vitala tecknen har varit stabila sedan strålen kopplades på.
Vi har börjat få in mätresultat från sonden vi skickade ut.
Vi spårade sonden ett ljusår tillbaka.
Vet ni varifrån den kommer?
Från ett silariskt stjärnsystem: Kataan.
Har jag aldrig hört talas om.
Ett outforskat system med 6 planeter.
-Bor någon där? -Stjärnan exploderade.
Allt liv utplånades för 1000 år sen.
-Jag ställde undan dina skor igen. -Tack.
Jag har tittat i den här i 30 år.
Ändå kan jag inte se det fascinerande.
Bra. Då kanske du kan sätta dig och vila som du borde.
Så bräcklig är jag inte. Folk blir ofta opererade.
Han älskar att spela. Han är bra på det, eller hur?
Han älskar att göra en massa saker. Förra veckan ville han bli botaniker.
Veckan dessförinnan skulptör. Om han bara kunde bestämma sig.
Jag tror att han har gjort det.
Du borde nog prata med honom.
Batai?
-Pappa? -Du har visst något att berätta.
Ja.
Jag väntade på rätt tillfälle, men det kommer aldrig.
-Jag hoppar av skolan. -Det gör du inte.
Jag vill koncentrera mig på musiken.
Det har varit matematik, botanik. Nu...
Hela tiden fanns musiken där.
Det tror jag att du vet.
Det är det här livet jag vill ha.
Ja... Vi får väl diskutera det.
Tack, pappa.
Efter alla dessa år kan du fortfarande överraska mig.
Vill han syssla med musik, ska inte jag hindra honom.
Förresten...
Vem vet hur lång tid han får på sig att sträva efter något alls?
Talar du med förvaltaren i morgon?
Ja. Jag kan tvingas lämna rådet.
-Såvida du inte håller tyst. -Med de här bevisen kan jag inte det.
Vilken överraskning.
Vad vill du åstadkomma med att sprida rykten om att planeten ska gå under?
Visa mina fakta för någon som fattar!
Jag vill inte hjälpa dig att skapa problem.
I så fall visar jag dem själv.
Dina observationer, dina upptäckter...
Våra forskare kom fram till samma sak för två år sedan.
Skulle vi offentliggöra det? Inser du vad som skulle hända?
Men nog måste det gå att bevara något av den här världen?
Kanske några kunde evakueras.
Var då? Vår teknologi är begränsad. Vi har just börjat med missiler.
Några genetiska prover, då? Ni kan inte låta en hel civilisation dö.
Nu räcker det!
Vi har en plan. Jag kan inte berätta mer än så.
Pappa! Det är mamma. Skynda dig.
Doktorn?
Kamin, jag är ledsen.
Jag gör vad som helst för att få din uppmärksamhet.
-Du har alltid gillat det dramatiska. -Doktorn, tack.
Batai, lämna oss ett tag.
Jag...vill tala med min man.
Visade du dina bevis för förvaltaren?
Det behövdes inte. De visste redan.
-Så du blir inte utslängd från rådet? -Nej.
Bra.
Kom ihåg...att ställa undan dina skor.
Det lovar jag.
Jag har dig, jag har dig. Nu har jag dig...
Vissa barn bullrar verkligen här inne.
Det är farligt att vara ute så länge.
-Jag har på ordentligt med solskydd. -Och du, unge man? Har du solskydd?
-Har du? Bra. -Hej. Det är dags att se avfyrningen.
-Vilken avfyrning? Vad talar han om? -De skickar upp en missil.
-Jag tänker inte titta på något. -Kamie, vi ska titta på avfyrningen.
Mitt hjärta blöder när jag ser honom. Min dotterson.
Mitt hjärta blöder.
Han förtjänar ett rikt liv men det får han inte.
Kom, pappa.
Varför har jag inte hört om avfyrningen?
Visste alla om det här utom jag?
Jag sitter bra här.
Gå i väg med de andra. Se den skickas upp, till vilken hjälp det nu är.
Vad är det de skickar i väg?
Du vet om det. Du har redan sett den.
Vad talar du om? Jag har inte sett någon missil.
Jo, det har du, gamle vän. Minns du inte?
Batai...
Du såg den alldeles innan du kom hit.
Vi hoppades att sonden skulle möta någon i framtiden-
-någon som kunde vara en lärare.
Någon som kunde berätta för de andra om oss.
Det är jag... Eller hur?
Jag är denna någon.
Jag är den ni hittar.
Det är det avfyrningen går ut på. En sond som hittar mig i framtiden?
Ja, min älskade.
Eline...
Vi andra har varit borta i 1000 år.
Om du minns vad vi var, hur vi levde, då har vi fått livet åter igen.
Eline...
Nu lever vi i dig. Berätta för dem om oss, min älskade.
Något händer.
-Strålen är bruten, sonden avstängd. -Hjärnfunktionerna stabiliseras.
Mr Worf, för sonden till färjestation 2 för undersökning.
Vad...?
Res er inte för fort, kommendören.
Kommendören?
Det här är Enterprise.
Jag är Jean-Luc Picard.
-Hur länge...? -20, 25 minuter.
25 minuter?
Ni måste till sjukhytten. Jag vill kolla upp er.
Doktor Crusher...
Kom in.
-Hej. Mår ni bättre? -Ja tack...
Men jag märker att jag...måste återupptäcka att detta är mitt hem.
Vi har öppnat och undersökt sonden. Vad det än var som infångade er-
-måste det ha utplånat sig själv.
Vi hittade det här inuti.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam